Velfærdsstaten+-+Aldersrenteloven

__**Opslagets relevans**__ I slutningen af det 19. århundrede påtog staten sig en større rolle end tidligere set. Det var nu slut med den nedværdigende fattighjælp, hvor man hidtil mistede alle sine rettigheder, så snart man havde modtaget den. I stedet blev dette afløst af alderdomsunderstøttelsen i 1891, men en begyndende velfærdsstat var det næppe. Byggestenene for den velfærdsstat vi i dag har, begynder for alvor at tage form i 1922, hvor aldersrenten bliver indført. De velfærdsamfundstanker der i dag dominerer det danske samfund, er en viderebyggelse af aldersrenten, hvilket også er grunden til at denne må inddrages, hvis der skal opnås en dybdegående forståelse af vores nutidige samfund.

Aldersrenten var bygget på den tidligere alderdomsunderstøttelse, hvor det var konstateret, at værdigt trængende danskere, der var fyldt 60 år, havde mulighed for at få økonomisk hjælp. Retten til fattighjælp kunne bortfalde i tilfælde af opførsel, der stred mod samfundets reglement, hvis borgeren havde bragt sig selv i vanære og sidst men ikke mindst, måtte de ikke have modtaget fattighjælp inden for de sidste 10 år. Man håbede fra politisk side, at disse begrænsninger ville være med til at opdrage arbejderne til at tage vare på deres eget liv. Specielt ved denne lov var dog, at den fulgte skønsprincippet – dette betød, at der i hvert tilfælde var op til embedsmænd at afgøre, hvor meget den enkelte borger var berettiget til at modtage. De lokale myndigheder, i form af sogn og kommuner, stod for at håndhæve den lokale lovgivning, og det var derfor alene deres vurdering, som borgerne afhang af. Dette medførte, at hjælpen var utrolig usikker og kunne variere fra egn til egn.
 * __Forfaderen til aldersrenten__**

__**Aldersrenten kommer til**__ I starten af 1920’erne tog Danmark de første skridt mod et opgør mod indførelsen af retsprincipper. Dette fandt sted under Venstre-regering med Niels Neergaard i spidsen som statsminister. Dette vedtag er senere hen blevet kendt som ”Venstres lille Socialreform”, som følge af den øgede sociale sikkerhed. I 1922 indføres aldersrenten, som for første gang fastslog faste takster. Udover dette blev reglement for, hvornår man var berettiget til at modtage støtten, ændret – det var nu muligt for borgere over 65 år, som samtidig lå under en bestemt indtægtsgrænse at modtage den såkaldte aldersrente. Der blev gjort op med skønsprincippet, og i stedet blev det en essentiel rettighed.

__**Relevante problemstillinger:**__ • Gør rede for aldersrenteloven og baggrunden for denne. • Overvej hvorvidt aldersrenten et vigtigt element i velfærdsstatens historie? • Vurdér hvorvidt aldersrenten kan relateres til nutidens velfærdsstat?

Efter aldersrentens indførelse, var det i samme grad ikke op til det enkelte individ at tage vare på sig selv, og en foreløbig velfærdsstat, som vi kender den i dag, havde set dagens lys. I dag er den sociale sikkerhed dog øget yderligere, og der er udspændt et solidt net, under det enkelte individ. Både sygehusvæsen, infrastruktur og uddannelse er finansieret over skatten, og den enkeltes sikrede fremtid er derfor næsten en selvfølge.
 * __Perspektivering:__**

__**Brugbar litteratur:**__ Andersen, Lars m.fl. Fokus: Fra verdenskrig til velfærd, Gyldendal 2008 Møller, Iver Hornemann, Klassekamp og sociallovgivning 1850-1970, Socialistiske Økonomers Forlag 1981 Friisberg, Claus, Socialpolitik i Danmark, Gyldendal 1978 Ploug, Niels m.fl. Den danske velfærdshistorie, Social forskning institut 2004

**Nationaløkonomisk tidsskrift:** [] (25. januar 2012) [] (25. januar 2012)

Mia og Cecilie 3.j 25. januar 2012