Velfærdsstatens+krise+1970+til+1980'erne

Igennem tiden har da altid været kriser. Nogle har påvirket mere end andre, men af en vis størrelsesorden, så det kunne kategoriseres som en krise. Fra 1970’erne til 80’erne var der tale om tre ideelle kriser; Oliekrisen, den økonomiske krise og Legitimitetskrisen. Det er ikke tre enkeltvis kriser, men en kædereaktion af hinanden. Oliekrisen bevirkede at priserne steg markant, idet olien blev dyrere à da lønstigningerne holdtes tilbage, kunne det ikke køre rundt, fordi alting blev dyrere, og forbrugerne ikke havde pengene til at kunne få hverdagen til at køre rundt – hvilket var starten på den økonomiske krise à derefter kom legitimitetskrisen, som bundede i kritikken af den måde samfundet (ikke) skulle styres på.

D. 6. oktober 1973 startede en krig i Mellemøsten mellem Israel og de arabiske stater. De olieeksporterende lande dannede organisationen OPEC, for at sikre stabile og rimelige priser, og der kom derfor en begrænsning af olieeksporten til vesten, fra de arabiske staters side, for at tvinge dem til ikke at støtte Israel. Nedskæringerne udløste voldsomme prisstigninger, den steg pr. tønde råolie i 1973 fra ca. 3 til 11,65 US-dollars - altså næsten en 4-dobling. I takt med at priserne steg (på de fleste ting), og at der ikke kom lønforhøjelse – udløstes fyringer og ikke mindst den økonomiske krise.
 * Oliekrisen i 1973 **

Oliekrisen forsagede arbejdsløshed for især ufaglærte, kvinder, unge og indvandrere. Det bevirkede at den offentlige forsørgelse steg. Udgifter steg altså markant da mange flere nu skulle forsørges, og samtidig var der mangel på arbejde. Dvs. at udgifterne blev for store i forhold til hvad der var af indtjening til statskassen. 4 gange så meget som i 1958-59, dvs. de samlede udgifter for staten udgjorde 26 % af hele Danmarks indkomst, mens det i 1958-59 udgjorde 14 %. Sammenlignet med andre lande var det først efter 1960 at Danmark fik en stor offentlig sektor.
 * Den økonomiske krise **

Dét at den offentlige sektor blev stor betød flere sociale ydelser. Blandt andet alderdomsunderstøttelsesloven bidrog til en udvikling, som over de dengang kommende årtier, ville ændre folks levestandard. Ulykkesforsikringen (1898) gjorde også, at arbejdsgiveren nu stod med det økonomiske ansvar for de ulykker der kunne forekomme på arbejdet. Flere og flere slags sociale begivenheder i samfundet gav det danske folk ret til hjælp, uden at de blev frataget deres rettigheder. Retten som fri borger gjaldt nu. Efter oliekrisens start begyndte politikerne at presse administrationen til at uddele færre ydelser, og dermed stramme vurderingen for de behov, som folk kunne have. Det førte til en del kritik af den voksende velfærdsstat.

Legitimitetskrisen opstod som følge af olie- og den økonomiske krise. Det var en krise, hvor der var kritik fra både venstre- og højrefløjen, om velfærdsstaten. Venstrefløjen som hovedsageligt bestod af S og SF, kritiserede velfærdsstaten fordi de mente, at velfærdsstaten blot ville ”sætte plaster” på såret. Dvs. at borgerne bare blev tilfredse borgere. Venstrefløjen mente, at når de rige stadig ejede fabrikkerne, og de mindre velstillede arbejdede for dem, ville samfundet ikke udvikle sig til et ligestillet samfund. Der var altså en kamp mellem det uretfærdige og det retfærdige.
 * Legitimitetskrisen **

På højrefløjen var man imod det høje skattetryk som venstrefløjen stod inde for. De mente at hvis de mindre velstillede fik flere penge mellem hænderne af staten, ville det personlige initiativ forsvinde, og dette ville gøre at de mindre velstillede ikke ville arbejde for det rige i samfundet, som ejede fabrikkerne. Højrefløjen ønskede, at arbejderne skulle have lyst til at arbejde for pengenes skyld, altså de skulle være tvunget/nødsaget til at arbejde, og derved ikke ’bare’ modtage fra Staten. Ifølge højrefløjen skulle staten ikke fjerne det ansvar enhver borger har for sit samfund, mens venstrefløjen ønskede en udligning blandt folket, så alle fik et acceptabelt normalt liv (så grænsen mellem rig og fattig ikke var så stor).

Opslaget er relevant for udviklingen af den danske velfærd. Kriserne har betydet ændringer og færre penge mellem hænderne samt arbejdsløshed, har blandt andet haft indflydelse på den danske lovgivning, som vi kender den i dag. Hvis man antager, at kriserne ikke havde fundet sted (hvilket de højst sandsynligt ville have gjort før eller siden), havde flere lovgivninger i dag ikke været til. Man kunne forestille sig, at det danske velfærdssamfund ikke havde gjort så mange fremskridt, med henblik på retsprincippet vs. skønsprincippet. Altså at man fortsat ville vurdere folkets behov for fx fattighjælp, hvor det senere blev en ret at modtage hjælp uden at miste sine rettigheder.

I dag er velfærdsstaten igen i krise. Alt for mange er på overførselsindkomst, i forhold til hvor mange der er på arbejdsmarkedet. Overførselsindkomst består blandt andet af folkepension, førtidspension, efterløn, dagpenge og statens uddannelsesstøtte (SU), og hele 60 % af Danmarks befolkning er forsørget sådan. Ifølge flere undersøgelser tager danskerne helt fejl når de skal vurdere, hvor mange der er på overførselsindkomst. 9 ud af 10 vurderer forkert, og dette uklare billede fra danskernes side på dette område, gør det svært at opnå forståelse for at de reformer der kan være nødvendige. 60 % er altså på overførselsindkomst, og de resterende 40 % skal derved forsørge for over halvdelen af Danmarks befolkning, og dette er helt klart uligevægtigt. Derfor er der i dagens Danmark krise om hvorvidt velfærdsstaten skal blive ved med, at være en velfærdsstat der forsørger så meget, at få skal forsørge mange flere.
 * Perspektivering **


 * Problemstilinger **
 * Hvorfor har en økonomisk krise konsekvenser for opbakningen af et velfærdssamfund?
 * Kan man med sikkerhed sige at velfærdsstaten vil kollapse hvis ikke der handles?

Andersen, Lars m.fl., //Fokus: Fra verdenskrig til velfærd//, Gyldendal 2008 Bryld, Carl-Johan, //Danmark fra oldtid til nutid,// Gyldendal 2005 Hastrup, Bjarne, //Verdens Danmark//, Multivers 2005 Red. Møller, Iver Hermann m.fl., //Socialpolitik//, Hans Reitzels Forlag 2011
 * Kilder **