ww1+Stormagtsalliancer

Allerede inden 1. Verdenskrig, opstod der to alliancer: **Triplealliancen** (Østrig-Ungarn, Italien, Tyskland) i 1882 og **Tripleententen**, som blev opbygget over flere år- fra 1904 og frem **(**Rusland, Frankrig og senere hen England). Alliancer blev dannet i tilfælde af, at der atter skulle opstå konflikter eller krig, derfor var der indgået en konkret aftale om, at hver af alliancerne skulle støtte hinanden i kamp. Det skal lige nævnes at der før havde været krig mellem Tyskland og Frankrig, og tyskerne vandt denne, derfor var bl.a. de to stormagter ikke allierede.

Dette opslag kan give evne til at forstå hvorfor det nuværende Europa ser ud, som det gør, efter historiske episoder som 1. verdenskrig. Det kan for eksempel have relevans for dem, der søger svar på eventuelle spørgsmål omkring verdenshistorien.

//Hvordan fungerede Stormagtsalliancerne?//
//﻿//  Indtil 1. Verdenskrig havde der været fred i Europa i over 30 år, hvilket er den længste fredsperiode i Europas historie. Denne fredsperiode skyldtes i høj grad Otto Von Bismarck, som var jernkansler i Tyskland. Otto von Bismarck ville undgå at Tyskland skulle ud i en to frontskrig, og var derfor fastsat på at få lavet komplicerede magtalliancer. Af denne årsag allierede Tyskland og Østrig-Ungarn sig i 1878, dog var den vigtigste alliance den han fik med Rusland. Det sikrede nemlig at Tyskerne ikke ville nede i en to fronts krig. Den alliance blev kaldt "De Tre Kejseres Alliance", Den tyske kejser Wilhelm d. 1, Den østriske kejser Franz Joseph, og den russiske kejser Zar Alexander d 2. I 1882 kom Italien også med i alliancesystemet. Denne nye alliance blev kaldt for Triplealliancen.

Frankrig indgik på trods af store politiske divergenser en alliance med Rusland i 1893. Begge lande mente, at denne alliance ville forhindre en storkrig i Europa, fordi Tyskland ikke ville være i stand til at udkæmpe en krig på to fronter. Det vil sige at Tyskland nu stod i præcis den situation, som de prøvede at undgå fra alliancernes opståen. Storbritannien kom med i den fransk-russiske alliance på grundlag af ret uformelle aftaler med Frankrig i 1904 og Rusland i 1907. Denne alliance blev kaldt "Tripleententen ". For at opsummere stod Tyskland nu med to fronter, altså den situation de ikke ville stå i. Hvad værre var, havde Otto Von Bismarcks idé om alliancer nu givet bagslag i en sådan forstand, at Tysklands eventuelle fjender stod stærkere end nogensinde i kraft af deres alliancer: Frankrig, som sad i en stærk alliance med Rusland og Storbritannien. Tyskland var dog ikke helt alene, men havde deres egen alliance med Østrig-Ungarn, der også gjorde dem stærke. Begge alliancer var stærke og var til for at beskytte mod krig, men gav bagslag i den forstand at krigen blev større og varede længere tid end nogen havde forventet.


 * //Hvilken indflydelse fik Ruslands mobilisering på konflikten mellem stormagterne?//

[[image:3j2011/800px-Europe_1914.png width="480" height="344" align="right" caption="Kort over alliancer i 1914"]]
Tyskland frygtede som sagt, at der i tilfælde af krig, ville opstå en såkaldt tofrontskrig. På baggrund af denne frygt udarbejdede Alfred Graf von Schlieffen; “Schlieffen-planen”. Ifølge planen skulle en invasion tage udspring i Belgien og Luxembourg, for at ramme Frankrig bedst muligt, og efter højst 6 uger dér, mente Tyskland, at det ville være muligt at flytte sine tropper hurtigt til Ruslands grænse gennem deres moderniserede jernbanesystem. Efterfølgende ville Tyskland selvfølgelig slå Rusland, fordi det var meningen, at det netop ville tage seks uger for russerne at mobilisere, og i mellemtiden ville tyskerne have slået Frankrig. Det ærgerlige for Tyskland, ved planen, var bare, at alle de ting, der ikke måtte gå galt, gik galt.

Først og fremmest blev østrig-ungarske tronfølger, Franz Ferdinand og hans kone, skudt i Sarajevo i Serbien d. 28. juni 1914 en måned efter blev der erklæret krig, og denne erklæring fik Rusland til at mobilisere i en fart, da de så Tyskland som en trussel, fordi Rusland vidste, at de ville støtte Østrig-Ungarn - hvor Rusland selv ville holde hånden over Serbien. Allerede her gik Schlieffen-planen galt, da Tyskland måtte angribe Rusland før Frankrig istedet for. Efter denne fiasko, erklærer Storbrittanien Tyskland krig, da de har invaderet neutralt område - Belgien. Man kan sige at Ruslands mobilisering startede en lavine, fordi de fik Tyskland til at føle sig truet, da de nægtede at stoppe deres mobilisering. Kort sagt startede krigen på mange måder, på baggrund af frygt for at blive militært overhalet og slået i eventuel krig.


 * //Hvilken indflydelse havde Stormagtsalliancerne på krigens varighed og omfang?//

Det kan diskuteres hvorvidt krigens omfang havde ændret sig, hvis stormagterne hver især havde stået alene. hvis Storbritannien ikke havde overholdt deres alliance med Belgien, havde Schlieffen-planen højst sandsynligt fungeret, og den del af krigen ville havde varet 6 uger i stedet for fire år. hvis Rusland ikke så sig selv som Serbiens beskyttere, og Østrig-Ungarn havde fået mulighed for at kæmpe krigen mod Serbien i fred fra det Russiske imperium, ville den del af krigen også have haft et betydeligt mindre omfang. Alt i alt kan man konkludere, at krigens varighed i sandhed ville have været begrænset, hvis ikke Stormagtsalliancerne havde eksisteret.


 * //Perspektivering//

Man kan se de gamle magtalliancer som nutidens EU, men i stedet for de gamle magtalliancer, som allesammen har krav på forholdsvis små områder, så er det et meget større omfang, vi kan se de samme alliancer eksisterer i. F.eks. er EU blevet dannet, EU samarbejder med FN, som er en alliance af to store magter. Nordkorea, som dog ikke er en stormagt, men en stor trussel, har allieret sig med Kina, som i den grad er en stormagt. Ligesom dengang er disse alliancer blevet til, for sikre generel sikkerhed, men hvis der idag udspringer krig, kommer det til at gøre meget mere skade, end man kan forestille sig.


 * //Litteraturliste//

[] [] Grundbog til Historie - verdenshistorien 1750-1945 af Peter Frederiksen, Knud Ryg Olsen og Olaf Søndberg Det 20. Århundredes Verdenshistorie af Casper Syskind og Bo Söderberg Fokus Kernestof I Historien - Fra Verdenskrig til Velfærd

Litteraturlisten indeholder både kilder frembragt af historiebøger og internetopslag, som er andenhåndstekster. Kilderne har alle været i stand til at besvare vores relevante problemstillinger, da de har repræsenteret en objektiv betragtning af krigens hændelser og personer.

Lavet af: Mie Ritter og Alexander Skanderup